Hva sa pastor Kingsman? Var det en mil etter avkjøringen...
- Han vet ikke. - Var det Lime Road?
Rebecca, hjelp faren din ut av knipen. Rebecca!
- Vi har kjørt oss vill... Beklager. - Ingen fare.
Dette så jeg før. Alt ser maken ut.
Kjørte du til høyre ved låven...
Var det venstre, venstre ved høyre låve?
- Du gjorde det to ganger. - Nei, det stemmer ikke.
- Han gjorde det to ganger. - Det var ikke merket skikkelig.
Du har sirklet rundt to ganger.
Det var låven.
Jeg er ganske sikker på at dette er rett vei.
Jeg tviler ikke på kapteinen, men burde vi ikke stoppe og spørre?
Det var en god ide. Spør, spør, spør...
Jeg går inn og sjekker.
Jeg hører på familien min. Det er en mann der.
Jøss!
Nå holder det.
- Halleluja. - Det ordet vil jeg høre.
Vi sier det når vi vet hvor vi er.
Så vakkert det er.
- Det er tiende gang vi ser det i dag. - Jeg vet det.
- Unnskyld, Dan. - Jeg går og sjekker.
Ok, Chris, vi går.
- Vi ses om en stund. - Lykke til.
Noe sier meg at byen har et kjøpesenter.
Jeg håper på innendørs toalett.
Hallo?
Hallo? Er det noen her?
Hallo?
- Unnskyld. Leter dere etter noe? - Vi så gården din...
- Har dere kjørt dere vill? - Ja, det kan man si.
Det fins en bensinstasjon et stykke bort. De har kart.
Jeg leter etter en by som heter Stull. Jeg tror vi svingte feil.
- Unnskyld om vi var til bry... - Du er vel ikke den nye pastoren?
- Jo, hvordan visste du det? - Pastor Kingsman ba meg se etter deg.
Sørge for at du klarte deg. Jeg er glad du fant veien, pastor.
Flyttebilen kjørte forbi for noen timer siden.
Det var godt å høre. Da blir kona mi fornøyd.
- Er det langt til byen? - Nei, bare noen kilometer.
Pastor Dan Bramford. Hyggelig. Dette er min sønn Christopher.
Et fast handtrykk.
- Jeg heter Mason. - Hyggelig å treffe deg.
Jeg skal bare... Jeg skal bare hente bilen så kan dere følge meg.
Strålende. Jeg sa at vi ikke var på villspor.
- Skatt! Velkommen til Stull. - Spøker du?
Gi meg fem. Jeg fikset det.
- Det gjorde du. - Jeg er lei for å måtte si det.
Han kommer med lastebilen og viser veien.
- Hva faen gjør den fyren? - Jeg vet ikke.
Æsj. Det der er ikke noe for dere.
Inn i bilen med dere.
Er dere klare? Jeg kjører dit opp og venter på dere.
Første smaksprøven på landsbygda, unger.
Dette trenger vi ikke mer.
Det er ikke så lite som vi trodde.
- Hva er det der? - Iskrem?
Christopher vil nok dra dit.
- Er det vårt sted? - Jeg tror det.
- Er det her? - Jepp.
Jeg fikk ikke sjansen til å hilse før. Jeg er Mason.
- Wendy. Det er helt fantastisk. - Jeg er glad dere liker det.
Jeg er glad jeg fikk vise veien.
Hei, unnskyld meg.
- Becky... Rebecca. - Du kan kalle meg Becky.
- Det er virkelig fint. - Ja.
En stor forandring. Du kommer til å trives.
Jeg går og hjelper mamma.
Unnskyld, kan du hjelpe meg? Hvor er flyttefolkene?
Lot flyttefolkene alt stå på bakken?
Nei, vi trodde ikke dere ville ha fremmede i huset.
Noen folk fra kirken dukket opp. Pastor Bramford.
- Hvordan står det til? - Bra.
I dag er jeg flyttemann. Hvem vet hva jeg er i morgen?
Vi er glade dere er her.
Seks stater, tre barn og en endeløs rekke rasteplasser.
- Ingen er gladere enn vi. - Det er nok sant.
Dan. Det kan knuses.
- Spisestuen. - Du får ta kommandoen.
Det skal til stuen.
Hei, skatt. Kan du fatte tro?
Kjøkkenet. Takk.
Ok...
- For et herlig sted. - Det er enormt.
- Får jeg velge et rom? - Din søstre er eldre.
- De er fus. - Fus?
- Hils på pastor Kingsman, barn. - Det er ham vi har å takke.
Det var nok mer enn høyere makt som kalte dere hit.
- Jo, selvsagt. Takk. - Hyggelig å treffe dere, jenter.
- I like måte. - Slutt å dytte.
Jeg liker vinduet... Jeg så det først.
Du hørte hva mamma sa? Jeg er fus.
- Andre. - Andre er bedre enn tredje.
- Søren, la meg gjette... - Ja, det er mitt.
Mamma!
Mange takk. Alle er så søte.
- Kjøkkenet er utrolig. - Sånt må nok du avgjøre.
- Er det ikke du som har bakt? - Nei, det er fru Gordon.
Hun er kjent for kakene sine.
- Den ser herlig ut. - Ja, du får vann i munnen.
Hva sier du om å ta tyren ved hornene og stille deg i prekestolen i morgen?
- Å. Jeg vet ikke om jeg er klar ennå. - Det er raskt.
- Folk vil treffe den nye pastoren. - Han har store sko å fylle.
Jeg har vært her noen år. De vil nok at jeg skal slutte.
Jeg ser fram til pensjonen. Det er på tide med litt nytt blod her.
Hva sier du, skatt? Ta tyren ved hornene?
- Hvordan går det med prekenen? - Bra, den vanlige kampen.
- Hvordan er det med jentene? - Bra.
Du gjorde det rette. Huset er perfekt.
Jeg er nesten ferdig der nede. Det blir så fint.
Jeg er glad du er fornøyd. Det er alltid vanskeligst for barna.
Ny skole, nye venner.
De tilpasser seg. De kommer til å like det.
- Vi hadde ikke mye valg. - Ikke det?
Nei, vi har en høyere boss. Han kalte deg hit.
Så lenge vi er sammen... spille rikke noe annet noen rolle.
Jeg gjetter på to år.
- Er det for lite? Ti år? - Tøyser du?
De lever i 45 dager. De sterkere kan leve i 60 dager.
10 år, da ville de hatt grått hår.
Det er ganske lenge for en maur, hva?
- Tror du jeg får venner her, Rebecca? - Tøyser du? Med din personlighet?
Klart du får venner. Tenk hva en storbygutt kan i forhold til dem.
Mary, skatt.
Mary, kom hit.
Det er vår første kveld. Jeg vil bare si noe.
Kom an.
Det er en stor forandring for oss.
Moe og jeg vil at du skal vite hvilken stor hjelp dere har vært.
Vi hadde det bra i byen, men jeg tror at Herren har kalt oss hit.
Han har ikke kalt på meg. Ålreit... han har kalt på meg.
Ta hverandre i hånden. Himmelske Far, takk for at Du beskytter oss-
- på vår reise. Vi ber om at Du våker over oss og veileder oss...
Vent på oss.
God morgen.
God morgen, venner.
Jeg har lovet herr Roberts å nevne at vi trenger frivillige-
- til sommerfestivalen.
Har dere tid og vil hjelpe til, snakk med Carl etter gudstjenesten.
Vær så god og sitt.
Jeg har tilbrakt mange år her med dere.
Jeg vil tro at vi har bygd en menighet på kjærlighet og tro.
Jeg vil også tro at vi har lært å stole på hverandre.
Tillit er en merkelig ting.
Det krever at man tror på sjelen og selve troen.
Men den skiller seg fra troen.
Tilliten krever at personen man stoler på gjør sitt beste.
Jeg ber dere om å stole på meg en gang til-
- når jeg nå er klar til å forlate dere.
I dag ønsker vi familien Bramford velkommen.
Pastor Dan, hans kone Wendy og deres tre vakre barn.
Jeg stoler på at du viser dem samme kjærlighet og medfølelse dere ga meg.
Familien Bramford har ofret mye for å være her hos oss.
Ta imot dem med åpne hjerter og åpne armer.
Pastor Dan. Menigheten din.
Takk.
Takk, pastor Kingsman. God morgen, alle sammen.
Jeg vil takke dere for at dere ønsker oss velkommen i deres liv.
Da jeg fikk tilbudet om å bli pastoren deres, -
- var min kone og jeg usikre.
Usikre når det gjelder å flytte en familie halvveis over landet.
Usikre på å forlate et liv vi har lært kjenne.
Usikre på å begi oss ut på et nytt eventyr.
Men da satte jeg min lit til Herren.
At Han skulle ta seg av oss og at Han hadde en plan for oss.
Jeg tror at min tro var fast som et fjell.
Jeg tenkte Matteus, kapittel 7, vers 24, som jeg vil lese for dere.
"Hver og en som hører disse mine ord og lver etter dem"
"han må liknes ved en vis mann"
"som bygde huset sitt på grunnfjellet."
"Og regn falt og flommen kom og vindene blåste"
"og kastet seg mot huset og likevel falt det ikke"
"for det var grunnlagt på grunnfjellet."
"Hver og en som hører disse mine ord og ikke gjør etter dem, er en tåpe"
"som bygde sitt hus i sanden."
Ikke din greie, hva?
- Hva? - Hele kirkegreia.
Du sang ikke og du gikk ut under gudstjenesten.
Du var visst mer interessert i hva jeg gjorde.
Kanskje, men det var veldig tydelig hos deg.
Jeg liker ikke å synge, ikke det andre heller.
- Jeg har ikke noe imot pappaen din. - Det er ingen fare.
Jeg så da dere kom i går. Jeg antar at dere møtte Mason.
- Ja, bondefyren. - Ja, bondefyren.
- Da var du han med lammene. - De er faktisk sauer.
Du har vasket deg bra.
- Jeg kan vise deg byen en gang. - Ja, det hadde vært fint.
"Du har vasket deg bra"...Idiot.
Jeg har vanskelig for å tro at du har pakket opp og ryddet.
- Jeg er sulten. Har vi mat? - Sulten?
- Det er sikkert noe som duger. - Jeg har pakket opp.
- Hva mener du med "vasket"? - Du vet, jeg hater at det er rotete.
Det er bare esker. Pust ut.
Det gjør jeg når du har hjulpet meg.
Vi trenger en fluktplan. Hun driver meg til vanvidd.
Jeg mener alvor.
Som da vi skulle overnatte hos Sonia og gikk på Stone Roses?
Vi burde ha fortalt Sonia det. Jeg fikk skylden for det.
Jeg fikk husarrest i to måneder.
- Jeg burde ha visst bedre. - Ja, det burde du ha gjort.
- Hva spiser du? Jeg er kjempesulten. - Peanøttsmør og syltetøy.
Det høres godt ut.
Den ville jeg ikke røre. Den skal vi ha etter maten.
Det er første middagen i det nye hjemmet... Bla, bla, bla...
- Vær så snill... - Du vet hvordan mamma blir.
Nei takk. Jeg tar din lilla trøye når mamma dreper deg.
Så god.
Hva er det?
Mary!
- Herregud. Hva er det? - Hva var det?
Jeg aner ikke.
Æsj...
Hvordan kunne jeg ha den i munnen?
Å, fy faen!
Faen!
- Hei, hva gjør du her? - Jeg skulle jo vise deg rundt.
- Ja visst, men ikke i dag. - Passer det ikke?
Jo da. Kom inn.
- Hva skjedde? - Du kommer ikke til å tro det.
- Hvem legger en tann i en kake? - Jeg fikk den i munnen.
Gamle fru Gordon har bakt kaken. Hyggelig dame, men hun er nesten 95.
Heldig at dere ikke fant noe annet.
Der. Ikke mer kake. Blir du med?
- Bare gå du. Jeg klarer meg. - Er det sikkert?
Ja, jeg klarer meg. Jeg er bare litt oppskjørtet.
Ha det.
Jeg mener ikke at det ikke har vært moro...
- Men er det noe å gjøre her? - Det er ikke akkurat en storby.
Jeg vet det, men det må finnes noe.
Det fins virkelig ikke noe å gjøre.
Kan du ikke gi meg sjansen til å finne det ut selv?
- Vær så snill? - Ok.
- Hvor lenge har du bodd her? - Ganske lenge.
Da har du vel vent deg til det.
Du blir aldri vant til det. Man bare tilpasser seg.
Jeg så ikke direkte fram til å flytte hit. Men det er ganske fint.
- God aften. - Hallo.
- Jeg burde følge deg hjem. - Har vi det ikke moro?
Det er ikke det. Jeg vil ikke at foreldrene dine skal uroe seg.
Vær så snill...
Noah! Pastor Kingsman leter etter deg.
- Hils at jeg kommer snart. - Han vil at du skal komme nå.
- Jeg må hjem. - Bor du hos pastor Kingsman?
Jeg forklarer en annen gang.
- Klarer du deg hjem? - Ja visst.
Noah.
Har valget blitt gjort?
Noah?
Du er antagelig redd akkurat nå.
Men du klarer det.
- Du er klar. Du klarer det, min sønn. - Jeg er ikke din sønn.
Du har ingen anelse om hva jeg føler.
Du har rett. Jeg skal heller ikke late som om jeg gjør det.
Du visste at denne dagen ville komme.
Det må ikke gjøres noen feil.
Ydmyk deg foran Herren.
Vi er her for å tjene Ham.
Vi skal ikke stille spørsmål ved det vi ikke kan forstå.
Legg bort dine tvil og Han gir deg styrke.
Ikke bli for nær venn med noen av dem. Med henne.
Her.
Hvem er det?
Den yngre søsteren... Mary.
- Var det godt? - Ja, det var det.
Hei, skatt. Det står mat i ovnen. Har du hatt det bra?
- Rebecca har en kjæreste. - Han er ikke kjæresten min.
- Jeg håper ikke det. - Hvor er Mary?
Der oppe. Hun har ikke følt seg bra.
Ja, takk i like måte. Vær så god, forsyn deg av maten i ovnen.
Hva var morsomt med det?
- Du ser for jævlig ut. - Takk. Jeg har det jævlig.
- Hvordan er det med munnen? - Ok. Hvordan var det med Romeo?
Moro, til den rare Mason fant oss.
- Vet du hvor han bor? - Hos Mason?
Hos pastor Kingsman.
Er det ikke sykt? Hyggelig, men sykt.
Jeg tror ikke magen min kan fordøye det syke ennå.
- Du vet vel at vi har hvert vårt rom? - Unnskyld. Jeg var så trett.
- Jeg følte ikke for... ...å gå hele veien gjennom gangen.
Flørtingen har visst slitt deg ut.
- Føler du deg bedre? - Ja, lite grann. Men jeg må ut.
Vi drar til byen og ser på guttene. Jeg vil ha litt moro.
Hva gjør du? Det ser ikke så bra ut.
Kakene er til festivalen om ikke pappa ødelegger dem.
- Jeg gjør mitt beste. - Skatt...
Ikke gi ham alle mislykkede kaker. Han blir kvalm.
- Klarer du det? - Det gjør litt vondt å spise bare.
- Jeg vil ut. - Ok.
- Jeg ser nok. - Jeg skal til parken med Kingsman.
Det høres ut som en god ide.
Får vi også gå til byen?
- Er det ingen som skal hjelpe meg? - Nei.
Ta med broren din. Gi ham noe annet enn kaker å spise.
Kom an.
Ut herfra!
Vær litt hjelpsomme nå, jenter.
- Hei. - Hvordan står det til, pastor?
Ok... Han er ganske søt.
- Det tok 10 sekunder å finne noen. - Det er en gave.
Hei. Hva gjør du?
Jeg heter Mary. Dette er min søster Rebecca.
- Så bra det går. - Hold kjeft.
Har du bodd her lenge?
- Hei, hvorfor gjemmer vi oss? - Det gjør vi ikke.
Kanskje litt. Vil du stikke herfra?
Det er noe jeg vil vise deg.
- Nå? - Ja, er det greit?
Ja, jeg skal bare si det til Mary.
Er det kysseboden din? Han er kjempesøt.
Han ba meg akkurat ut. Dekker du opp for meg?
Ja, men det koster. Ok, det går iallfall bra for noen.
Takk.
- Hei. - Hei.
- Føles det underlig? - Hva?
Å flytte fra alt?
Foreldrene mine virker glade. Jeg tror at de var lei av byen.
- Du, da? - Det går bra.
- Det er annerledes, men ok. - Bare ok, hva?
- Hvor skal vi? - Du skal få se.
Tok du meg helt hit for å vise et gammelt rustent tårn?
Det er så mye mer enn et gammelt rustent tårn.
Det er sant. Jeg vil vise deg det, men om du er redd...
Tror den skranglete stigen som går 30 meter opp er for mye for meg?
Kom an. Er du pysete?
Kom an!
Jøss! Så vakkert.
Jeg sa jo det.
Hit går jeg når jeg vil komme bort fra alt.
- Det betyr mye for meg. - Du spøkte ikke. Det er helt utrolig.
Man kan se alt herfra.
Det får en til å tro at det fins en verden bortenfor den her.
- Det er det. - Du vet hva jeg mener.
Takk, Noah.
- For hva da? - For at du tok meg med hit.
Jeg forstår hvorfor det er spesielt for deg.
Skal du bli i byen?
- Jeg bor her. - Jeg vet det.
- Faren din går av med pensjon... - Faren min?
- Pastor Kingsman. - Han er ikke pappaen min.
Men du bor hos ham.
- Unnskyld, jeg har ikke noe med det. - Det er ingen fare.
Da jeg mistet familien min, tok Kingsman seg av meg.
Han er streng, men han er ålreit.
Jeg tror ikke at han liker at vi henger sammen.
- Hvorfor sier du det? - Det med Mason i går...
Og i dag gjemte vi oss. Jeg tror ikke han liker meg.
Det handler ikke om det. Han er bare beskyttende.
- Han liker ikke at man dater. - Så dette er en date?
- Jeg... - Jeg tøyser bare.
Hvem er det?
- Hva? - Det er en mann som iakttar oss.
Hvor da?
- Vi burde gå. - Hvorfor? Hvem er det?
Jeg vet ikke. Vi går. Vi burde ikke være her.
Trodde du ikke jeg ville oppdage deg? Jeg tillater ikke at du forråder oss.
- Må jeg tåle dette? - Du vet hva den er i stand til.
- Hvorfor kan vi ikke stoppe den? - Det er Guds vilje.
- Du er en løgner. - Slutt å være så barnslig.
Ja, man har løyet for oss. Man har pratet om engler fra himmelen-
- som slakter demonene. Det fins ingen engler.
Det er bare vi. Du vet hva som må til og jeg vil vite om du klarer det.
Det fins ingen annen måte.
- Skulle ønske at jeg kunne redde dem. - Gjør det du skal.
- Hei. - Får jeg leke?
Ok, du kan gå og leke med de andre barna.
Ikke for langt bort.
Dette burde vi ha i hagen.
Du gjør det. Kom an!
- Ser du ham? Du vet hvem jeg mener. - Nei, man han sa at han skulle komme.
- Hva syns du? - Ikke så verst.
- Fins det noen morsomme leker? - Ja da, kom an.
Vis hva du er god for. Ikke engang nær.
- Dere suger virkelig. - Du ødelegger moroa.
Skal du ikke vinne en premie til oss?
Han kan kanskje ikke kaste.
Nå skal jeg vise dere.
- Det var som bare. - Kanskje han kan kaste.
- Det er bra for meg. - Samme her.
- Vis hva du er god for, Mary. - Jeg kan ikke slå det.
- Vil dere ha noe å drikke? - Jeg vil ha en sånn pai jeg har sett.
- Selvsagt. - Stille.
De ser så lykkelige ut. De passer inn.
- Hva vil dere ha? - Kan jeg få en pai?
Hva vil du ha? Noe å drikke?
Tre limonader, takk.
Du får jeg vel ta det.
- Føler du deg bra? - Ja.
- Vær så god. - Takk.
Vil du ikke gå?
- Hva er det? Hva skjedde? - Det er ingen fare.
- Du ser ikke godt ut. - Jeg føler meg bedre nå.
- Jeg går hjem med deg. - Nei.
Dere skal ha det moro. Det er ingen fare med meg.
- Jeg går hjem med deg. - Jeg finner mamma og pappa.
Det er ingen fare. Ha det gøy.
Hvorfor gjør du dette?
Jeg vet ikke hva du vil? Slipp meg.
Hva holder dere på med?
Hva driver dere med?
Hjelp! Vær så snill, Gud! Hjelp meg, vær så snill!
Hva gjør du?
Hva er dette?
Hjelp! Gud, hjelp meg!
Herregud!
Hjelp meg, vær så snill! Jeg vet ikke hva dette er. Slipp meg!
Jeg har ikke gjort noe.
Vær så snill... Jeg har ikke gjort noe.
Vær så snill...
Med mitt blod åpnes porten.
Det er Din tjener, Herre. Vi gir hennes udødelige sjel til Deg.
Kroppen hennes skal brukes til Hans gjerninger.
Gjennom hennes død får vi liv. Gjennom hennes lidelse...
...får vi fred. - Kan ingen høre meg?!
Amen.
Dan.
Dan, Wendy.
Hva skjedde, Wendy?
- Hun satt for seg selv. - Hent søsteren din. Vi går hjem.
- Vi må gå hjem, Dan. - Sørg for at hun kommer i seng.
Hva er det?
Jeg må fortelle noe.
- Hva? - Becca? Becky?
Mary er syk. Mamma vil at du skal komme.
- Hva skjedde? - Vet ikke. Hun ser syk ut.
- Kom, vi går. - Jeg forstår. Gå du.
- Hva skjedde? - Hun skulle jo være med deg.
Hun har det ikke bra. Hun kommer til å bli bra.
Ta deg av broren din.
Vi ser på TV.
Hallo. Det er til deg, pappa.
- Ok. - Kom, vi er nesten framme.
Hallo.
Kan vi ikke gjøre det i morgen?
Ok, jeg forstår.
- Hvem var det? - Jeg må til kirken.
- Hvorfor? - Jeg vet ikke.
- Kingsman sier han trenger meg. - På denne tiden?
- Han vet at datteren din er syk. - Han sa at det var viktig.
Hun har det ikke bra. Hun svetter. Jeg vet ikke hva det er.
Det tar ikke lang tid.
Hallo?
Hallo? Pastor Kingsman?
Pastor Kingsman.
- Hva er det? - Jeg var nødt til å få deg bort.
Det krever tid. Ikke mye, men det krever tid.
Jeg er redd at jeg ikke riktig forstår nå.
- Hva skal jeg bort fra? - Du følger, Dan. Du følger...
...Hans vilje.
Du er en god mann. Jeg er så lei for det.
Jeg er lei for at dette måtte skje familien din og deg.
Din stakkars datter er så ung.
- Hva snakker du om? - Gi oss styrke til å gjøre det.
Dette er Hans vilje.
Jeg går og ser til Mary.
Mary?
Mary? Mare?
Mary! Mary!
Er du ok, Mary?
Mamma!
- Mamma! Jeg vet ikke hva som hendte. - Mary, skatt.
Du må hjelpe meg. Christopher! Reis deg, skatt.
Ring nødtelefonen, Christopher!
Kom an, Christopher!
Herregud!
Herregud, mamma!
- Hva er det som skjer? - Jeg vet ikke.
Christopher!
Ta henne til sengen.
Christopher!
Skatt.
- Mamma, telefonene er døde. - Hva snakker du om?
Mamma!
- Løp til kirken og hent far! - Jeg vil også bli med.
Skynd dere.
- Vent, Becca. - Kom an.
Vent!
- Vi må hente pappa. - Jeg løper ikke like raskt.
Jeg vil ikke forlate deg. Vi må hente pappa.
- Hva er det der? - Jeg vet ikke. Kom an.
Her borte.
- Pappa! Pappa! - Åpne!
Pappa, er du der?
Hva gjør du her?
Pappa? Vent her.
Pappa! Herregud, pappa!
- Pappa, er du ok? - Ja.
Noah!
- Kingsman. - Hva?
Det var Kingsman.
- Hvor er moren deres? - Hjemme. Mary...
Vi må dit. Vi må dit nå.
- Er du ok, pappa? - Ja.
Hva er det? De fins på hvert hus.
Vi må hjem.
Mary?
Skatt?
Mary... Mary?
Mary? Skatt...
Dan... Dan.
Dan. Dan!
Vent her.
Vent. Du kan ikke gå inn. Det er for sent.
- Pappa! - Du kan ikke gå inn. Stol på meg.
- Slipp meg, Noah! - Vi må vekk herfra.
Hva faen, Noah! Slipp meg!
Det er for sent. Du kan ikke redde dem. Sett deg inn i bilen.
Vær så snill, sett deg i bilen.
Hallo?
Wendy?
Wendy? Skatt?
Skatt.
Wendy.
Mary?
Skatt?
- Start bilen! - Pappa!
Hva er det som skjer, pappa? Er det Mary?
Inn i bilen! Få dem vekk. Hent hjelp.
- Hent hjelp! Kjør! - Du må bli med, pappa!
- Inn i bilen, Dan! - Pappa!
Pappa!
- Vi kan ikke forlate ham der. - Du vet ikke hva det kan gjøre.
Hva det enn er, la det forlate datteren min.
I Kristi navn, vår frelser. Forlat datteren min.
Forlat datteren min!
Mary?
Skatt?
Pappa!
Nei, Mary!
- Stopp bilen. - Vi kan ikke stoppe.
- Stopp bilen nå! - Det er ikke søsteren din.
Stopp den forbannede bilen!
Hvorfor stopper vi? Kjør!
Rebecca. Hun er ikke søsteren din.
Hva faen betyr det? Hva er det som skjer?
Inn i bilen!
Inn i bilen.
Du må tilbake til bilen.
Er du en del av det? Ja, det er du.
Inn i bilen, Rebecca! Dere var utvalgt.
- Utvalgt? - Ja, hele familien.
- Dere var utvalgt. Vi er alle det. - Jeg forstår ikke.
Det er ikke meningen at vi skal forstå. Familien min kom også hit.
Man kommer hit og syns at det er perfekt.
- Hvis de visste at jeg... - Hvem er "de"?
Kingsman gjør bare det han er bedt om å gjøre.
Stedet er en portal og på den andre siden fins ondskapen.
Vi er utvalgte til en plan som vi ikke har noen kontroll over.
Når portalen åpnes har vi en jobb og det er å lukke den.
Jeg prøver å redde deg. Vi må vekk nå.
Inn i bilen!
- Christopher! - Hjelp!
Hjelp!
Hun kommer, Christopher! Hva gjør du?
Christopher!
Hun kommer, Christopher!
Hjelp! Slipp meg inn!
Hjelp, vær så snill!
Hjelp! Slipp meg inn!
Hjelp!
Hjelp! Vær så snill, hjelp!
Hva skal vi gjøre?
Bare hold øynene åpne.
Der er hun!
Christopher er der inne.
Er han trygg der?
- Jeg beklager, men du kan ikke bli. - Vær så snill...
Hvorfor? Hvorfor hjelper dere meg ikke?
Hvorfor vil dere ikke hjelpe meg?
- Jeg er lei for det, men du må gå. - Nei!
- Jeg er lei for det. - Vær så snill!
- Jeg er lei for det. - Nei.
Nei, ikke gjør dette.
Dere kan ikke kaste meg ut.
Christopher!
Inn i bilen.
Hun kommer! Kjør!
Det er ingen fare. Du er trygg nå.
- Hvor faen kjører du? - Vi må stoppe blødningen.
Det er ingen fare, Chris.
La motoren gå. Hvis det kommer, lov meg å flykte.
- Lov det. - Ikke forlat meg.
Det er ingen fare. Det kommer til å gå bra.
Det er ingen fare.
Ingen fare.
Hva er det som skjer?
Nei, nei!
Nei. Christopher!
- Nei. Christopher, hold deg unna! - Rebecca!
- Kom an! - Christopher!
- Nei!
Nei, Christopher! La ham være!
Christopher!
Nei!
Christopher!
Nei!
Jeg vet et sted der vi kan gjemme oss til i morgen.
Hvor da?
Inn her.
Herregud.
Hvorfor gjør dere dette?
Han gjør det Gud har bedt oss om. Vi må lukke porten-
- ellers vil mørket betvinge lyset og verden blir hans.
Som alltid. Det fins ingen annen måte.
Vi må lukke porten.